Az első lépést egy szakorvosi minimálbér meghatározása jelentheti.
Zombor Gábor elmondta: ehhez egy komoly társadalmi-szakmai konszenzusra van szükség, amely nem egyik napról a másikra fog megszületni. Véleménye szerint a kórházadósság problémájára egy olyan javaslatot kell kidolgozni, amelyel már a következő évben lelassítható, illetve megszüntethető az újratermelődés. Az intézmények még a nyáron számíthatnak egy érzékelhető nagyságrendű plusztámogatásra. Az ágazatban tapasztalt elvándorlás jelenségére egy orvosi életpályamodell nyújthat megoldást, amely felé az első lépést egy szakorvosi minimálbér meghatározása jelentheti. Az államtitkár szavai szerint a következő bérfejlesztéskor a mozgóbéreket és az ügyeleti díjakat kell rendezni. Az alapellátás ebben a ciklusban kiemelt figyelmet kap, aminek részeként a szaktárca növelni kívánja a háziorvosok szakmai kompetenciáját. A népegészségügy területén szintén jobban számítanak a háziorvosi rendszerre, és a jövőben fontos szerepet szánnak a foglalkozás-egészségügyi orvosoknak.
– Mi lesz az első lépés?
– Egyrészt az orvosi életpályamodellnek úgy kell alakulnia, hogy a tudásnak, a különleges szakértelemnek legyen értéke. Nagyon jó irányba indult el a rezidensrendszerünk, ugyanakkor tény: ha vége az ösztöndíjnak, és a fiatal szakorvos bekerül a kórházi rendszerbe, ahol már jóval alacsonyabb lesz a fizetése, már nem biztos, hogy itthon akarja folytatni pályáját. Első lépésként tehát meg kellene határozni egy szakorvosi minimálbért. Továbbgondolásra és társadalmi vitára alkalmasnak tartom a Magyar Rezidensszövetség javaslatát, miszerint érdemes lenne olyan díjazás bevezetésén gondolkodni, amellyel tulajdonképpen a szabad orvosválasztás útján a hálapénzt ki lehetne váltani.
A teljes interjút a Magyar Nemzet keddi számában találja.