Huszonegy éves múltra tekint vissza a Munkanélküli Fiatalok Tanácsadó Irodája.
Az újpalotai MUFTI munkatársait havonta háromszázan is felkeresik segítséget, iránymutatást kérve. Igaz, ennek a háromszáznak mintegy felét sorolhatjuk az ifjúsági munkátlanok táborába, sőt, bizonyos százalékuk nem is a kerület, hanem az ország más vidékének lakosa. A sok ismeretlenes egyenletre hasonlító probléma alapja országosan is szociális jellegű, ám ez az a terület, amelyet egyre kevésbé finanszíroz az állam. Újpalotán versenyt futnak az igények a lehetőségekkel – írja a Népszava – online.
A Kontyfa utca elején lévő földszintes épület barátságos irodájában találkoztam Gyuricza Krisztiánnal, aki már megint munkát keres. A már megint kifejezés azt próbálja jelezni, hogy a 24 esztendős fiatalember többszöri próbálkozás ellenére sem volt képes eddig egy fix munkahelyet találni magának, jól lehet, úgy gondolja, nem rajta múlt. A szakmája szerint autófényező férfi két ízben úgynevezett közmunkás, azaz utcaseprő, néhányszor árufeltöltő és éttermi munkás volt, de kipróbálta a "próbanapos" bolti alkalmazotti szerepkört is, ahol nem szívesen fizették ki az órabért. "Sehol nem kellettem" - mondja, majd tréfával elüti: "pedig nem is cigarettázok."
Az iroda két szociális munkása, Kiss Mariann és Patakiné Bencze Erika elmondta, a csellengésre ítélt fiatalok idővel a perifériára sodródnak, ahol a nélkülözés is súlyos sebeket üt rajtuk. Ezekből a fiatalokból a társadalom nem igen profitál semmit, képességeik velük együtt vesznek el. Mint mondták, munkájuk munkájuk soha nem egysíkú és unalmas, hiszen ahány segítséget kérő, annyi történet és annyi megoldásra váró feladat. Kis csapatukhoz egyébként Bálizs Viktória is hozzátartozik, így hárman törik sok esetben azon a fejüket, hogy a semmiből miképp tudnak hasznos programokat szervezni a fiataloknak, akik szívesen veszik a törődést azoktól, akik korban közel járnak hozzájuk.
Sok fontos dologgal ismertetik meg a fiatalokat. Azzal például, hogy miképp tudják "eladni" magukat egy-egy meghallgatáson. Hogyan kell elnyerni a munkát kínáló szimpátiáját. De olyan egyszerű ismeretszerzés is beletartozik a foglalkozásokba, mint a számítógép, az internet használata. A felsorolásban a pszichológiai és a jogi tanácsadás is megjelenik, persze, ezeket felkért szakemberek végzik, mint az igény szerint indított számítástechnikai vagy angol nyelvtanfolyamot.
Szervezésükben két éve 25 fiatal végezte el a biztonságőri tanfolyamot, de ami a legfontosabb, szinte valamennyien el is tudtak helyezkedni. A nagy érdeklődésre való tekintettel az idén novemberben egy hasonló tanfolyamot indítanak. Az idén egyébként 15-en ruházati eladó képesítést szereztek. Elhelyezkedésük megkezdődött.
A két szociális munkás nem titkolja, irodájukat jobbára általános iskolai, illetve szakmunkásképzőt végzett fiatalok keresik fel. A diplomás ritka közöttük. A munkahely igény is ennek megfelelő. A mi leszel, ha nagy leszel kérdést errefelé nem teszik fel a szülők. A mi lennél, ha lehetnél kérdésre ilyen válaszok jönnek: raktáros, szórólapos, konyhai kisegítő, takarító, árufeltöltő, szendvicskészítő, kerti munkás... Volt persze extrém kívánság is. Egy fiatalember vágya szerint krupié, a másik légiós kívánt volna lenni.
Arra a kérdésre, hogy milyen sűrűn jutnak sikerélményhez, ha ebben a munkában egyáltalán lehet ilyesmiről beszélni, Kiss Mariann és Patakiné Bencze Erika úgy válaszolt: Nem a feleslegességet élik meg. Igaz, a siker sokszor alig látható, de jelen van.
Erika, akinek mellesleg ifjúságsegítő végzettsége is van, rendkívül összetettnek, izgalmasnak, megunhatatlannak nevezi munkájukat, hiszen bizonyos értelemben még a lelki gondozást is magában foglalja. De ami a feladatok egyik legszebb eleme: beszélgetni tanítják a munkanélküli fiatalokat. A mindennapi életből egyre inkább kivesző értelmes beszélgetésre, az egymás meghallgatására, a másik ember megértésének fontosságára. Erre a célra hozták létre az úgynevezett Dumasarkot. Havonta egyszer várják ide a beszélgetni vágyókat. S miközben az országban egymás után szüntetik meg az ifjúsági klubokat, a MUFTI, afféle nagy túlélőként még a pénztelenséget is kijátssza – emeli ki a lap.