Nem új a diagnózis: betegellátó rendszerünk jó ideje ezer sebből vérzik.
És újabb csapások sújtják: egy jogszabály ugyanis minden maszekolást kitilt a közgyógyításból. Ezzel várhatóan kettészakad az egészségügy – tiszta magánellátásra, illetve gyengülő államira.
Most léptek hatályba az egészségügyet „újrarendező" salátatörvény intézkedései. Egy páciens – például olyan, aki daganatos betegségben szenved – könnyebben, netán nehezebben gyógyulhat, mint eddig, vagy épp ugyanúgy? – tette fel a kérdés a Szabad Föld – online Kincses Gyula egészségügyi szakértőnek, volt államtitkárnak, aki így válaszolt: – Várhatóan nehezebben. A daganatos betegség kezelésének remélhetően megmarad az esélye, ám a várólisták növekedése és az alapvető vizsgálatok csúszása miatt a felismerés késhet.
– Azaz később születik meg a kezeléshez szükséges diagnózis.
– Ennek egyre nagyobb a kockázata, és csak remélni lehet, hogy nem romlik addigra drasztikusan a túlélés esélye, mire kiderül, mi a baj. Hiszen egy CT-re vagy egy MR-re most is sokat kell várni, és már az is két-három hónapot vesz igénybe, hogy betegként bejuthassak ahhoz az orvoshoz, akinek joga van ilyen vizsgálatra előjegyezni engem. Aztán újabb két-három hónap, amíg meg is vizsgálnak.
– A kormányzat pont azt mondja, hogy most jött el az egyenlőség ideje…
– Egyenlőség abban az értelemben, hogy mindenkinek egyformán nehéz lesz. A közkórházakban biztosan. Eddig az volt a törvény, hogy a műtét járt nekem a társadalombiztosítás (tb) terhére, és a protokolltól eltérő anyagot, technikát vagy gyógyszert megfizethettem. De csak a különbséget, most pedig az egészet, műtétestől. Vagyis most a beteg megkapja ingyen, ami van, vagy elmegy a magánellátásba, és kifizeti az egészet magasabb áron.
– Akinek van pénze, annak jobbak a túlélési esélyei?
– Félő, hogy igen. De a baj még ennél is nagyobb: a jobb minőséget, gyorsabb gyógyulást adó, százszázalékos áron kifizettető rendszer kiviszi a pénzt az amúgy is tartósan alulfinanszírozott egészségügyből.
– A kabinet állítja, szinten tartja az egészségügyi büdzsét.
– Ez akár igaz is lehet, csakhogy a kiadások szinten tartása valójában értékvesztést jelent, mert nem követi az ágazat a technológia fejlődését, a szükségletek növekedését. Azaz lemarad az egészségügy.
– Mennyit költünk mi, lakosok egészségügyre?
– Egyre többet. Körülbelül az összes kiadás 38%-át, azaz az állam már csak a kiadások 62%-át állja.
A teljes interjú a Szabad Föld – online oldalán olvasható!