A betegek számához képest elenyésző az alkoholizmusból kikeveredők rehabilitációs lehetősége.
![]() |
A hazai egészségügyi és a szociális rendszerből hiányoznak azok a rehabilitációs intézetek is, ahol az alkoholbetegek pszichés utógondozását folytatnák. Ezért a rendszeres italozásnak a szociális gondokon túl, egyre súlyosabb következményei vannak, ami végső esetben a máj olyan maradandó károsodását okozza, amiben a mortalitási mutatóink évről évre lehangolóbbak. (A kiugróan sok májkárosodás miatti halálozásnak nem az elfogyasztott mennyiség, hanem a silány minőségű alkoholos ital az oka.)
Ezért számít fontos lépésnek minden olyan prevenciós program, amely kezet nyújt az alkohol rabságából szabadulni akaróknak. Ilyen komplex rehabilitációs projekt indul a baranyai Siklóson, amelyben az Agapé Szociális és Hitéleti Alapítvány tízmilló forintos pályázati támogatásból egyelőre 38 alkoholbeteget segít a tartós absztinencia felé vezető hosszú út keresésében. A cél a városban és annak környékén élő alkoholbetegek életminőségének javítása.
Az egy éven át tartó projekt komplexitását az adja, hogy abban orvosok, addiktológus szakemberek is részt vesznek. Az alapítvány terveiben olyan intézményi ellátás biztosítása szerepel, amely az egészségügyi intézményekből kikerülő alkoholbetegek számára absztinens környezetben teszi lehetővé az értelmes tevékenységet, emellett megfelelő életmintát is mutat számukra. A programba kerülő betegek józan környezetben élnek, irányított életvitelt folytatnak.
Az alapítvány aktivistái (önkéntesei) között több megváltozott munkaképességű alkoholfüggő, de már hosszú évek óta „szárazon" élő ember van, akik értékrendjébe tartozik a másikon való segítés.
A statisztikák szerint Siklós térségében a legfőbb egészségügyi problémát az alkoholbetegség okozza, amelynek egyenes következménye a munkaképesség csökkenése, illetve az aktív életkoron belüli magas halálozási szám.
Legutóbb Pécsett volt olyan rendezvény, amelyen a pszichés támogatás és a felvilágosítás azokon próbált segíteni, akik elhatározták, hogy végleg leteszik a poharat. A program elindítója egy lelkész volt, aki figyelmeztetett: „erről a problémáról bűn tovább hallgatni, vagy szégyellni, illetve ellene semmit nem tenni".
Az alkoholizmus ugyanis olyan betegség, ami egy életen át kíséri a pácienst, hiszen a visszaesés lehetősége minden nap adott. A leszokás pedig – a közvélekedéssel ellentétben - nem megy szakszerű segítség nélkül, ám ezek a fogódzók az utóbbi időben jelentősen megcsappantak.
Ezt mutatja az is, hogy a több millió lakosú Dél-Dunántúlon csupán egyetlen olyan szakmai infrastruktúrával is rendelkező alkoholbeteg-rehabilitációs osztály működik, ahol az első lépések megtehetők az absztinencia felé. A többi intézmény lakói már olyan leépült, egészségileg visszafordíthatatlanul károsult betegek, akik számára csak vegetációra alkalmas a nekik helyet adó otthon.